- Au venit din nou. - Cine?
- Asta nu stiu.
Asta e sticla sparta. E de la o lanterna.
Au intrat fara sa forteze.
Trebuie sa aiba o cheie. De data asta am gasit asta.
Uite!
- Ce este asta? - Nu stiu
Marfa.
Seminte de vise, nopti de china... "Visul".
- "Visul"? - Heroina.
Bineinteles! Aici, cineva a folosit-o.
S-au drogat.
- Rex!
- Buna ziua, bunicule. - Buna ziua, nepoata.
Buna ziua, fata mea.
Ai uitat ceva, nu-i asa?
Unde este el, Maurice? - S-a dus sa aiba grija de animale.
- Léon, la bancul Messais, gardul nu e reparat.
- Da, trebuie sa ma duc acolo. - Da, du-te acolo imediat.
- Bine, ma duc.
- Henri nu a coborit inca? - Inca doarme.
A citit toata noaptea. - Cind i se va termina vacanta?
- Nava lui paraseste Le Havre in 3 zile.
- Se va trezi piina atunci?
Bien-Phu, vino sa arunci o privire.
Uite, ascunde asta la tine.
- Sefullui nu-i e frig? - Lui nu-i e niciodata frig.
- Poate raci si se poate imbolnavi. - El nu se imbolnaveste niciodata.
- Asta e tot ce am. - Asta e de ajuns.
Cum poti sa dormi cu o chestie care pute in halul ala?
- M-am obisnuit cu ea. - Semeni cu tatal tau.
- Asteapta.
- Ce este? Vorbeste!
- Ai grija, piciorul tau!
-Asta este. Ii avem. Vino!
Ai terminat de plins? - Avem niste intrebari.
- Bien-Phu nu vine? - Nu, e agitat din nou.
- Henri nu s-a sculat?
- E greseala mea. L-am trezit prea tirziu.
- Ah, e prea fierbinte!
- Buna ziua.
- Ai terminat de mincat.
Asta nu e snack bar. Apropo, trebuie sa-ti vorbesc.
Recunosti asta?
- Nu fa aia!!
- Secaturo!
Intii vrei sa ajungi veterinar,
apoi dreptul, apoi artele...
Dar, ai sfirsit ca barman pe o nava si faci trafic de droguri.
Nu ti-e rusine?
- Nu intelegi. Nu intelegi nimic!
- Oh, inteleg chiar foarte bine. Vremile s-au schimbat.
Iti interzic sa faci asta pe paminturile mele. Aici, nimic nu s-a schimbat.
- Asta valora 200 de milioane. O sa ma omoare.
- Nimeni n-o sa te omoare. Esti la mine.
- Zau? - Zau.
*- Enzimele nu curata petele, le consuma.
*- Pentru ca enzimele nu curata petele, ci le consuma...
*- Detergenti, sunt detergenti! Pentru ca enzimele...
- Oh, futu-i!
- Alo!
Henri e acolo?
Zi-i... Oh!
- Domnule? - Doamna.
Am venit sa-l vad pe Henri. Sunt un prieten din Paris.
- Nu e aici, d-le. - Asta e suparator.
- Pot sa va ajut? - O sa vedem.
- Vino aici, apoi povesteste-mi despre problema ta.
- Deci d-ta esti bunicul? - Eu sunt bunicul.
- Asta n-a fost dragut. Am doi prieteni cu glezne sucite.
N-am venit sa ma cert cu cineva.
Dar, marfa, trebuie returnata.
Lume din Paris si din strainatate a investit o groaza de bani.
Aici, la tara, poate ca nu realizati,
dar, pachetul asta, pe care l-ai confiscat
are o mare valoare.
2 milioane.
Il dai inapoi, noi disparem, si toata lumea e fericita.
Henri va fi blamat, bineinteles. Fiecare pentru el.
- Nu cred ca e necesar.
- O sa ma faci sa-mi pierd cumpatul.
O sa-mi regret calatoria la tara.
Asta ar fi pacat...
Zi-i, bunicule, nu vrei sa-ti bagi nepotul in belea, nu-i asa?
Trebuie sa te bat la cap ca nu ai numai un nepot,
ci si o ferma. O ferma draguta...
Dar, o ferma, arde!
Si vacile, mor usor.
Si peste toate, e familia ta.
Ai numai o familie, si trebuie sa ai grija de ea.
Sora mica, e bine facuta, frumoasa...
Neuns...
Asta e dragut... cu mai multi oameni.
- Bine tintit!
- Vino aici.
- Ce se intimpla?
- Treci inapoi in casa.
- Arata ca si cum ar fi baut. - Véronique, vino sa ne ajuti.
Henri, adu cidrul.
Si aprinde luminile, te rog.
- Te astept aici? - Bineinteles.
- Sap groapa? - Da, sapi groapa.
- In dupa-amiaza asta, in oras, l-am intilnit pe Belay.
O sa vina miine
pentru tractor.
A fost un vizitator?
- Ce vizitator?
Ati vazut pe cineva, fetelor?
Si tu, Léon? Ai vazut pe cineva?
- N-am fost aici.
- N-a fost nimeni aici, altminteri l-as fi vazut.
Henri!
Pregateste-ti lucrurile.
Deschide trapa.
Du-te jos.
- Esti batrin!
- Asta e rau, sa incerci sa-ti omori tatal!
Cine?
- Mijlocitorul nostru din Le Havre, barmanul.
E de nereperat. Disparut cu marfa noastra.
- Deranjant.
- E cineva in spatele chestiei asteia, membru al familiei sale, un taran.
L-am trimis pe Marc la el si el, de asemeni, s-a evaporat, a disparut.
- Suparator... - Foarte. Marc e fratele meu.
- Ei bine, asta...
Niciodata sa nu amesteci afacerile cu problemele de familie.
Niciodata!
Franta, esti tu. Elvetia, sunt eu.
Livrarea care ar fi trebuit sa paraseasca Le Havre ieri, a fost platita.
Partea ta personala a fost transferata la Paris.
Deci, recupereaza marfa repede.
In termen, de, sa zicem... 48 de ore.
Sau compenseaza. - 200 de milioane?
- O sa te descurci. - Si daca nu se poate rezolva?
- Ei bine...
Asta e foarte suparator.
- Ferma d-nului Maroilleur? - Aici esti.
- Lucrezi aici?
- Sunt ginerele lui. De ce? - O sa-i transmiti un mesaj.
Noi il asteptam pe Marc si marfa la chiscul din Jarville.
E ora 9.Hai sa zicem pina la prinz, dar nu mai mult. Inteles?
- Uite, el este. Pti sa-i spui in persoana.
- Asta nu va ajuta. Cel putin, nu pe el.
- Ce-a raspuns? - Ca de obicei. Nimic.
- Si Marc ala, de care vorbea, cine crezi ca este?
- Poate baiatul ala, care a venit ziua trecuta.
A venit pentru Henri... A mincat?
- Abia ce i-am dus ceva.
- Uite unul care stie. Bien-Phu.
- Oh, el...
- E prinz.
- Si ce?
- Vorbeste cu el.
E copilul nostru. Daca e rau, avem dreptul sa stim.
- Este ora 0:20 . Trebuie sa doarma. - El nu doarme niciodata.
- Tata?
Tata! - Da.
- De ce l-ai incuiat pe Henri in pestera lui Bien-Phu?
- Nu l-am incuiat, l-am ascuns.
- Acum, si-a pierdut slujba.
- Mai bine, decit sa-si piarda viata.
- Ce-a facut? Ce-a zis omul cu care ai vorbit?
Afacerea are de-a face cu Henri?
Sunt tatal lui. Am dreptul sa stiu.
-Eu sunt bunicul lui si tu n-ai niciun drept.
Eu tin conacul tatalui meu asa cum a facut-o si el. E o traditie.
Du-te sa te culci si stinge lumina.
- Pentru ca corrida abia a inceput.
Gloantele o sa zboare, dar eu am remediul!
- Esti folcroric ca si batrinul, nu in acelasi fel, dar totusi.
- Batrinul stie ce face.
- Totdeauna esti de acord cu el. - Zau!
Cind m-am intors ranit cu atacurile mele de bilbiiala
el a fost singurul din familie caruia i-a pasat de mine.
- Patriarhul si nebunul lui. Imbracati costumul
si capa si cureaua. - Nu mirosi ceva?
- Da, nebunia ta.
- Studiile tale la Paris, nu ti-au fost de folos.
"Introducere in psihanaliza". Amuzanta?
- Foarte.
- Nu mirosi?
- Vin!
- Nu ride. Am un nas de vulpe.
- E in hambar!
- Maurice, cheama pompierii! - Nu chema pe nimeni.
- Esti nebun? - Taci! Nu ma calca pe nervi!
- Este Roger.
- Ataca animalele!
- Ai auzit? - Da. Trebuie sa-l trezim.
- Acum ma duc la politie. - Nu! Nu te duci.
- Si banii? - Nu-mi pasa de bani.
- Sunt cel putin 30 de animale ranite. - Da, si dupa aceea?
- Nu-i pasa de bani! Sunt si banii nostrii.
Nu mai aplicam tipul asta de justitie.
- Cei care au facut astea, pot merge si mai departe.
- O sa-mi apar copilul. Chem politia.
- Vorbeste cu Henri. Trebuie sa stie ceva despre asta.
- Ma duc.
- Cine a anuntat politia?
- Nimeni, dar daca vin, e si mai bine. M-am saturat!
- Singurul lucru pe care-l ai de facut, atunci, e sa te superi.
Aici, tu esti sotul fetei mele si nimic mai mult.
Si, taceti cu totii.
- Buna ziua, d-le Maroilleur. - Buna ziua, ofiter.
- Va deranjez? - Nu, poftiti.
Luati loc.
- Baietii de la blocuri au zis
ca animalele voastre au fost masacrate. Da, citeva.
- Noi am numarat 27. - Stii cine a facut asta?
- Ei bine, nu.
- Si a fost un foc intr-un hambar?
- Da. - Si n-a fost raportat?
- Nu, a fost un accident. Am fost eu cu un felinar.
- Si d-voastra, d-na Mathilde!
Stiati despre animale?
*- Auguste Maroilleur? - Da.
- Ti-ajunge? Negociem sau continuam?
Bine, asculta atent.
Continuam pina cind ii dai drumul lui Marc si dai marfa.
- Va inselati, d-le. Numar gresit.
- Deci, nu faceti plingere pentru atac?
- Nu, nu de data asta. - Nu putem face nimic, decit sa plecam.
- La revedere, d-le Maroilleur. - La revedere, ofiter.
- Ce se intimpla?
- Daca ti-ai fi crescut fiul mai bine, n-ar fi ajuns un bun de nimic.
-Cineva nu e un bun de nimic daca refuza sa se scoale la 6 dimineata,
sa lucreze ca un porc, cu miinile murdare.
- Miini murdare! Pamintul nu e murdarie, ar trebui sa stii.
Daca gindesti asa, locul tau nu e aici.
- Deci, lasa-l sa plece.
Herni are 23 de ani. Vrea sa calatoreasca si sa invete.
- Nu ma opun ca sa invete.
-Dar ai renuntat la belle arte. - Arta!
Are de lucrat si de aparat ferma.
- Se ocupa de sanatatea animalelor! - Da!
Asta daca nu pleaca ca sa fie barman pe o nava.
- El n-o sa fie niciodata dupa cum iti doresti.
- Da, si asta e regretabil. - Dar ii ai pe Léon si pe Maurice.
- Ei imi sunt gineri. Familia mea, e fiul tau.
- Pentru tine, sotul meu nu e din familie?
- Nu-mi plac lucratorii care mi-au sedus fetele.
- Daca nu eram gravida, l-ai fi refuzat? Pentru ca e un lucrator?
- As fi facut-o, dar m-ai pus in fata unui fapt implinit!
- Cineva trebui sa traiasca ca tine, sau de loc.
Lumea s-a schimbat.
- Eu nu. - Nimani nu mai gindeste ca tine.
- Pentru mine, asa este: Progres, da, dar rahat, nu.
- Esti nebun! Ce-a facut Henri asa de rau? As vrea sa stiu.
- Daca vrei sa stii, e bagat intr-o afacere cu droguri pina-n git.
- Asta nu e posibil.
- Si stii cum se va termina asta? O sa-l omoare.
- Trebuie sa spunem politiei. - Ai inebunit?
Puscarie, viata lui distrusa si numele nostru dezonorat?
- Dar... - Nu exista decit o solutie: a mea.
- O sa ingropam animalele.
- Luati-va pustile cu cartuse de 4.0.
- Asta seara, te duci la culcare cu Henri si va baricadati.
- Ma imbolnavesc cu avioanele lor. Terorizeaza animalele.
- Sa mergem.
- Este Dodge. - Du-te si vezi ce vrea.
- Léon!
Léon! Léon!
- Deci, unde a pus drogurile? - Nu stiu.
- Unde e Marc? - Nu stiu.
- Stii...
Va obosi. Unde e Henri?
- Nu stiu.
- Chiar ca esti fata batrinului!
Repede, plecam!
O sa ne intoarcem.
- Nu l-au gasit pe Henri.
- Nu, Léon. Nu intra...
- De ce nu-l intilnesti inainte de miine?
- N-am incredere in batrinul bastard.
La 8 dimineata soarele a rasarit. O sa-l vedem apropiindu-se de departe.
Deci, trebuie sa fim la bancul lui la ora 5.
- Mario, tu o sa conduci.
- Batrinul avea o voce sugrumata la telefon.
Scuturind-o pe tinara, l-am pus in genunchi.
- Si apoi, ce-o sa facem cu el?
- E nebun. O sa-l omorim.
- Acolo nu e nimic?
- Nu, nimic.
- Si Marc?
- Nu e de incredere. Nu da totul pe loc. Lasa-l sa vina.
- Ai marfa?
- Am aruncat-o.
- Si Marc?
- L-am omorit.
- Stii cine era Marc?
Fratele meu.
- Nu ma surprinde.
- Repede!!
- Stop! Stop...
- Ce-a fost aia? - In mod cert, a fost jale.
- Rahat! Grabeste-te!
- Henri!
Citi erau, ticalosii tai?
- Nu stiu. Cunosc 2 sau 3 dintre ei.
- Citi, vreau sa stiu?
- Ei bine, il stiu pe Francis, seful.
Marc, fratele lui.
I-am auzit vorbind despre Tony, Louis si Mario. Asta-i tot.
- Asta face 5. Asta-i tot.
- De ce? - Nu e treaba ta.
- Cind pot pleca? Prefer chiar si puscaria.
- Tu n-o sa mergi la puscarie.
Niciunul dintre ai nostrii n-a fost vreodata la puscarie. Niciunul, intelegi?
- Informeaza la Bayeux. Al cui pamint e asta? Maroilleur?
- Da, da.
- Curata-i, Léon.
- Doarme, cea mica? - Mathilde ii da valeriana.
- Asta e ciudat. O masina explodeaza pe terenul tau...
- Oh nu! - Pardon?
- Pe drum, nu pe paminturile mele. - I s-a dat foc.
Unul dintre pasageri, Francis Grutti,
era bine cunoscut pentru trafic de droguri.
Francis Grutti, nu-ti aminteste de nimic? - Nu, de loc.
- Cineva de aici poate sa-mi dea vreo informatie?
- Nu stiu. La ora aia, toti lucrau.
- O sa fie o ancheta. Care va avea loc aici.
- Ce pot sa fac in sensul asta?
- Aici, comisare. Ati vrut sa aruncati o privire.
Au fost 4. S-ar fi intors. Si-au lasat lucrurile aici.
- Nu, nu i-am vazut niciodata. - Tu, poate. Dar ceilalti?
- In general, eu raspund pentru ei. - Inteleg.
- Du-te!
- "L"... Al cui e asta?
- Al meu. Ma cheama Léon.
- Ianinte de a fi ars, Francis Grutti a fost impuscat cu alice.
Cu permisiunea voastra, armele astea merg la laborator.
- Ca sa faca ce?
- Pardon?
- Arme cu gloante da, dar cu cartuse de carabina...
Nu pricep, un cartus, e anonim.
- Asa este, unde ai invatat asta?
- Am servit 7 ani in Indochina.
- Am mai progresat de atunci.
- Sefule! Uita-te la aia.
- Stii ce este asta?
Si tu?
O grenada defensiva. Asta poate rasturna o masina.
Stii asta, specialistule?
- E dezarmat. - Ia-l cu tine.
- Daca cineva e arestat aici, ala sunt eu.
- Nume si prenume? - Maroilleur.
Auguste, Joseph, Marie.
- Dara si locul nasterii?
- 16 octombrie 1903 in Messais, Calvados.
- Profesia?
- Proprietar.
- Asta nu e o profesie.
- Pentru mine este.
- Vei fi ascultat ca martor. Totusi...
Tot ceea ce spui, poate si va fi folosit impotriva ta.
- N-am nimic de zis.
- Pardon?
- Am zis: N-am nimic de zis.
- Ai terminat?
- Nu.
Doar ce-am inceput.
- Tacerea ta constituie o acuza impotriva ta,
chiar si o sfidare a justitiei. - Tacerea mea privind ce?
- 2 oameni arsi, perforati de gloante, o masina arsa pe paminturile tale.
- Nu, nu pe paminturile mele, ci pe drumul care le parcurge.
- Tuburile goale?
- Sunt singurul care foloseste asa ceva?
- Grenada?
- Care grenada?
*- Turenne 3 vorbeste! Ma auzi?
*- Rosu 48 aici. Vorbeste.
*- e o masina in apa, in mlastina.
*Informeaza Caen. Eu ramin aici. Terminat.
- E goala.
- Te-au lasat sa-l vezi? - Printr-o trapa.
N-a zis nimic. - Arata stresat?
- Nu stiu.
- Ca a fost un hambar ars din cauza unei tigari, perfect posibil.
Dar vacile...
27 de animale omorite si tu nu faci o plingere?
- Nu.
- De ce?
- Ma preocupam de familia mea.
- Ce?
- Oamenii care sunt capabili de astfel de lucruri...
- Ai fost amenintat.
- As crede, dupa asta!
- Sa crezi ce? Explica. - Ce sa explic, onoarea ta?
N-am nimic de explicat, nimic.
- Zau? Trebuie sa admiti ca toate astea nu sunt foarte clare.
- Dupa cum ai zis, nu e usor de inteles.
- Pe asta, il recunosti?
- Nu.
- A intrebat cum se ajunge la conacul tau.
- Ce pot face in privinta asta?
- Cartusele?
- De unde le-ai cumparat?
- Ni le facem singuri.
- Si materialele?
- Tatal soacrei mele le avea deja.
- N-am vazut niciodata oamenii astia, comisare.
- N-am omorit niciodata, numai in lndochina.
N-avem timp cu munca si toate cele.
- Ferma e izolata. N-as fi ratat sa vad straini.
- n-as rata...
- Daca-m sti cine a facut asta...
- Ce-ai face?
- Ei bine... nu stiu.
- Tu esti vecin cu Maroilleur. - Cam 3 kilometri.
- E un vecin bun? - Daca ne intilnim, vorbim putin.
- Traim pe acelasi drum, dar nu ne zicem niciodata buna ziua.
- 15 ani, da atit traiesc aici. E ursuz, dar corect.
Totdeauna se scoala primul.
- De la blocuri, putem sa-l vedem de departe.
Am auzit masina explodind. Si apoi, fumul.
- Impuscaturi? - La momentul ala, toate pareau impuscaturi.
- Da?
Deci, d-le Maroilleur?
- Si ce, d-le judecator?
- Nepotul tau Henri n-a fost acolo, la plecarea navei lui.
Stii unde este?
La virsta asta, e dificil sa le controlezi pasii.
- Nu mai spune!
- Mai stati mult? Trebuie sa fac camerele.
- Sper ca urmatorul martor o sa te faca mai vorbaret.
- Intra!
- L-ai inchis pentru ca iti era frica sa-l nu-l chestionam?
- Nu.
- Am declaratia ta. Ramii la cele spuse?
- Da.
- Stii ca asta poate sa aiba consecinte grave.
- E adevarul.
- Pretinde ca n-a fost niciodata inchis in celula aia.
Confirma... O sa-ti citesc.
E chiar amuzant.
"Chiar din copilaria mea, obisnuiam sa lucrez in celula aia.
"Am fost nascut sub semnul zodiacal al sagetatorului, un semn al pamintului,
"Puterile pamintului au o mare influenta in viata mea.
"Dupa fiecare calatorie, cind ma intorc la conac,
"ma duc in celula. Mi-e frica de spatii largi.
"Lumea aia e favorabila pentru meditatie si citit.
"Sfintul Tomas, Pascal,
"Descartes, Kant, Marx, Mao..."
Il uiti pe Kierkegaard.
- Va rog sa ma scuzati, d-le judecator.
- Aici va exista o acuzatie, comisare?
Custodia s-a terminat? Putem sa-l vedem pe batrinul Maroilleur?
- Nimic altceva? - Nu.
-Va rog sa asteptati deoparte. Va rog.
D-le Maroilleur, azi nu exista nicio acuzatie imptriva ta.
Esti liber sa pleci.
- Doresc sa va multumesc, d-le judecator. - Pentru ce?
- Nu stiu. Am spus-o fara motiv.
- Daca aveti din nou probleme, d-le Maroilleur,
sa nu ezitati sa ne informati.
- Daca vom avea nevoie, n-o sa ezit s-o fac, comisare.
- Asta este dur. Sunt neinduplecati.
Am mai avut un caz ca asta.
Lume de la tara.
Nu aflam niciodata adevarul. - Asa sa fie?
- Léon, am doua trieri de animale de facut.
Miine, o sa dam o tura sa vedem care sunt mai bune.
- O sa vin cu tine.
- Daca vrei.